Överste, vi måste ta oss direkt till ambassaden.
Amar, ambassaden ligger på andra sidan staden,
och armén har säkert blockerat gatorna nu.
Skynda på. Slösa inte med tiden. Sätt fart.
YANGON, MYANMAR DEN 25 AUGUSTI, 1996
Där borta. Tåget...
Vi går ombord på tåget.
Skynda på.
DEN GLÖMDA ARMÉN
Andra världskriget berörde direkt fler än 100 miljoner människor
från fler än 30 länder.
Indien kämpade för självständighet från brittiskt styre.
Samtidigt kämpade miljontals indiska soldater
för det brittiska imperiet.
När den brittiska armén besegrades av japanerna i Singapore 1942,
bildade indiska krigsfångar och civila rekryter
den Indiska nationalarmén med stöd av japanerna,
och armén hade även ett kvinnoregemente, Rani Jhansi-regementet.
Tillsammans med kvinnoregementet
beslöt 50 000 soldater i Indiska nationalarmén att tåga mot Delhi
för att kriga mot britterna för Indiens frihet.
RANGOON, BURMA JULI, 1943
Jag kommer strax.
Hur mår du nu?
Förlåt, jag hörde inte vad du sa.
Så du hör igen?
- Ja. - Det är ett mirakel.
- Ska du också med tåget? - Nej.
Men nästa tåg.
Maya.
Tåget ska avgå. Kom nu.
- Jag tar upp den. - Förlåt.
NETAJI BER INDIERNA ATT OFFRA ALLT!
Ursäkta.
Kom igen. Res er!
Vi är på väg mot indiska gränsen.
INA: s enheter kommer att ansluta sig
till de japanska trupperna för Imphal-kampanjen.
Nej, det blir inget av.
Netaji sa tydligt att INA endast ska stå under indiskt befäl.
Vi måste leda anfallet mot Imphal, Daichi-san.
Tror ni att era mannar kommer att stå fast
när den första kulan från brittiska armén avfyras mot dem?
Tror ni att de kan skjuta på andra indier?
Det står i en helig skrift, Bhagwad Gita.
Det betyder att i ett rättfärdigt krig
får man inte svika sin plikt som soldat,
även om den innebär att döda ens egna landsmän.
Daichi-san, varför skulle det vara ett dilemma för oss
att skjuta en indisk soldat som kämpar
för att hålla Indien förslavat under britterna?
Låt dem leva med dilemmat att skjuta en indisk soldat
som kämpar för sitt fosterlands frihet.
Hit med en massa bandage. Ta hand om de svårast skadade först.
Idag...
...börjar vår strid precis här!
Och striden slutar inte förrän vi når Delhi!
- Framåt mot Delhi! - Framåt mot Delhi!
Den jäkla Tintin...
Han har beskrivit oss för armén. De letar efter oss nu.
Fasen. Jag sa ju att vi borde ha tagit oss till ambassaden.
Rangoon är helt avspärrat. Det är utegångsförbud där.
Det är omöjligt för oss att ta oss dit nu.
Och du sköt ihjäl en soldat.
Du kan bli avrättad för det.
Om vi följer floden uppströms når vi Kalewa.
Eller hur?
Ja.
Leder inte vägen därifrån till Tamu?
Varför frågar du det? Varför ska vi dit?
För att det är väldigt nära till indiska gränsen därifrån.
Det är enda sättet nu.
Vi måste ta oss över gränsen, in i Indien.
Vem är du?
Du har varit här förut, va?
Vi har fått order från högkvarteret.
Rani Jhansi-regementet ska upprätta basläger hitom Maymyo.
Och båda bataljonerna av Subhash-brigaden ska marschera mot Imphal.
Imorgon får alla förband sina marschorder.
- Jai Hind! - Jai Hind!
Hon röjer ett helt fält på en dag med skära.
Var tyst.
Förlåt...
Förlåt.
Du är duktig på att spela flöjt.
Tack! Jag kan lära dig.
Min farmor brukade sjunga den här sången.
Jag lärde mig den av henne.
Sången handlar visst om en väldigt djup kärlekshistoria.
Ja, det gör den.
Hennes kärlek till fosterlandet.
Min farmor saknade Indien mycket.
Och då brukade hon sjunga den här folksången.
Att höra den sången så många gånger...
...fick mig också att älska Indien.
De här historierna... skapade en bild i mitt medvetande.
Jag vill se om den är sann.
Maya, du är snart i Indien.
Men en sak kan jag säga säkert,
att det riktiga Indien är mycket vackrare än dina bilder.
Man kan inte fånga Indien på en enda bild.
Det har så många olika färger, årstider,
kulturer, folkslag, språk...
Indien är mycket vackert. Det är unikt.
Varför fotograferade du mig?
När du pratar om Indien lyser ditt ansikte upp.
Förresten hade du gömt ett av mina foton.
Men du rev sönder det.
Det spelar ingen roll, vi ska ta ett foto tillsammans i Delhi.
Vid Röda fortet.
Efter alla dessa år...
...är jag tillbaka här.
Samma gamla stigar, nästan samma omgivningar.
Överste, vet du varför jag kallas Rani?
Min farmor gav mig namnet. Hon var också med i INA.
Vad hette hon?
Janki. Känner du henne?
Nej.
Hon har faktiskt en skola nära Maymyo.
Farmor spelar en viktig roll i demokratirörelsen här.
Armén har fängslat henne många gånger, men...
...hon har aldrig backat.
Hallå. Fort upp med er. Fort.
Det kommer soldater.
- Vi springer. - Sätt fart.
Sätt fart.
INDISK-BURMESISKA GRÄNSEN Den 14 april, 1944
Sir, jag ser rörelser på sydöstra slänten.
Ahmed!
Där borta.
Är du oskadd? Kom igen! Framåt!
Sergeant! Ta din grupp och kontrollera slänten!
Kontrollera slänten!
Tillbaka till bunkrarna!
Soldater!
Bara en bunker står mellan oss och Indien.
Vårt hem är på andra sidan den där bunkern!
Vårt Indien!
- Framåt mot Delhi! - Framåt mot Delhi!
Är de galna?
Just det!
- God morgon, broder. - God morgon.
Vi vill komma över floden.
Det går inte. Jag måste iväg och sälja mina varor.
Snälla, hjälp oss. Vi blir inget hinder för dig på båten.
Det är många soldater i närheten.
Snälla, hjälp oss.
- Det går inte, syster. - Snälla, hjälp oss, broder.
Försvinn härifrån. Det går inte.
Snälla, hjälp oss.
TRE VECKOR EFTER SLAGET
Varför ska mina mannar gräva skyttegravar, Daichi-san?
Vi måste framåt!
Såna är våra order.
Men inte våra order!
Den jävla Willis hade rätt! Vi får fungera som bärare!
Gräva skyttegravar, bära utrustning!
Ni utnyttjar oss.
Japanerna utnyttjar INA. Vi har en strid att utkämpa!
Våra order är att stanna här.
Japanska armén ska omringa den brittiska.
Daichi-san, där är Imphal-dalen.
Vi är nästan framme.
När vi erövrar järnvägen i Dimapur, skär vi av britternas försörjningslinje.
Vi måste vänta.
Det här är rätt tillfälle att anfalla, Daichi-san.
Det är inte ert beslut, Sodhi-san.
Eller mitt.
När det börjar regna kan ni glömma planerna på att "omringa"!
Fortsätt arbeta.
Säg mig en sak, överste.
Trodde ni verkligen att INA skulle kunna besegra
den brittiska armén i Imphal?
Det var inte därför vi beslöt att kämpa.
Vi gav oss ut för att offra våra liv.
Och vi kunde kanske ha lyckats, men...
Hundratals varje dag. Från morgon till kväll.
Britterna lagrar förnödenheter för monsunregnet, kapten.
Var är våra förnödenheter?
Vi skulle vänta på våra förnödenheter, sa ni.
Men medan britterna lagrar förnödenheter,
sitter vi här och väntar på ingenting!
Vi har knappt nån medicin kvar,
och snart har vi slut på mat.
Ta skydd!
- Skydd! - Fan också!
Ta skydd!
Vad är det här?
"Den japanska armén kommer aldrig att behandla er värdigt.
"Ni kommer att förbli deras slavar.
"Ni behöver inte vara hungriga eller dö av malaria.
"Lämna förrädarnas armé och återvänd till ert land.
"Era familjer väntar på er där.
"Håll bara en vit flagga över huvudet och kom över till oss, i trygghet.
"Vi lovar att ni om några dagar ska kunna återvända hem...
"...till era familjer."
Regn.
Det regnade mer än japanerna hade kunnat föreställa sig.
Inte ens vi hade sett nåt liknande.
Regnet spolade bort alla våra underhållslinjer.
Regnet krossade alla våra förhoppningar.
Regnet dödade oss en efter en.
Jag kan inte amputera med kniv längre.
Det är slut på medicin.
Vi dör av malaria. Vi dör av dysenteri.
Alla dör. Alla därinne dör.
Tokas.
Tyck inte synd om mig, sir.
Jag har utkämpat min strid.
Det går inte att frakta förnödenheter till Imphal i det här regnet.
Men, sir, vi har inte skickat förnödenheter till dem på länge.
- Vi kan inget göra. - Jo, det kan vi.
Sir, vi har slut på förnödenheter.
De räcker bara några dagar till.
Sir, britterna kan hålla ut länge.
Men att hålla Imphal... är omöjligt, sir.
Läget här är väldigt svårt, sir.
Kom.
Läget var väldigt svårt.
Indiska nationalarmén var kringskuren på alla sidor.
De sjuka och döende
skickades tillbaka en i taget.
De äter löv allihop... De är döende.
Han bad mig att ge dig den här flöjten ifall han dog.
Som tack.
För att du gjorde honom till en bra människa.
Anropar A-kompaniet.
TRE MÅNADER EFTER SLAGET
Sodhi-san.
Det har varit en ära att kämpa jämsides med era mannar.
Jag hoppas att er dröm om ett fritt Indien blir besannad.
Vi har order att dra oss tillbaka.
Kapten...
...vi kan inte dra oss tillbaka.
Vi borde avancera och hjälpa våra kamrater.
Jag har order att föra er flickor hem.
Kapten, vi kan inte... lämna dem att dö här.
Det här lägret är deras sista hopp.
Varifrån kommer du?
Det är inte jag!